Траян Първанов
Майка ми

chitanka.info

Майчице, при теб е зима, леден вятър е задухал

и врабчетата следобед с упорита врява къртят

върху керемидите замръзналия черен мухъл.

А попийнали сватбари спорят весело по пътя.

Ти си ми добрият дух на къщи — обикаляш двора

и проклинаш времето, в градината замръзнало,

с корените на цветята нещо ласкаво говориш

и от устните ти с облачни вселени диша въздухът.

Тихата икона на прозореца те озарява, майчице.

Върху шумната доскоро маса ти облягаш лакът

и по белия таван от въглените скачат зайчета,

докато по заледената река проскърца мракът.

Ти се топлиш върху грапавата и червена тухла

на отминалото време… И от сънища въздъхнала,

острова на пролетния миг е твоята разтуха,

оживял от синове и внуци, и от златни мъхове.

Там — захласната от ехото на извори прозрачни,

ти, заслушана в капчуците, се смееш невъздържано.

И ще те заваря коленичила сама пред здрача —

майчице, за сълзите на този дълъг смях омъжена.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.